Ti si bio na sigurnom iza stijene, a ja sam bio na polju.
Njih desetoro je krenulo na mene, vrištući kao vragovi.
Malo prije si rekao da ih je bilo petoro. - Možda se množe kao zečevi.
Deset ih je bilo! Deset!
Dobro smo im pokazali. - I opet ćemo, ako treba.
Rasturili smo ih na komadiće. - Sve ćemo ih pokopati.
I Calveru isto!
Ima li nešto? - Ni traga.
To je peh.
Zamisli... ja ga znam još kada je bio miš.
Nikada nisam bio toliko uplašen. Noge su mi bile kao od želea.
Nisam ni mogao pretpostaviti.
Ostavit će nas na miru. - Misliš?
Otići će, ne brini se. Ima i drugih sela.
Sela koja nisu jaka kao mi.
Senjor!
Susjedi, popijmo s prijateljima.
Nabavili su nam oružje, borili se za nas
i zauvijek će živjeti u našim srcima.
Nisu otišli.
Vidiš li odakle puca? - Ne.
Mislim da su dvoje. - Troje.
Zašto se glupira, prosut će mu mozak.
Chico, ostani miran!
Na tri? - Tri.
O'Reilly, vidiš li ih?
Ne, jako su daleko.
Chris... - Da?
Probajte se odšuljati do stijene. Ja ću vas pokrivati.
Chico, pazi na zadnja vrata!
Natrag!
Vraćajte se!
Što je s vama? Što radite? Lezite dolje!
Luda djeco, možete stradati! - I ti možeš.
To je nešto drugo!
Ovo je moj posao. - I naš također.
Svi nam govore: Sakrijte se. Sagnite se, sakrijte se.
Ali mi se ne bojimo.
On je vrlo hrabar. Zaista. - I on je. Svi smo hrabri.
Do posljednjeg dječaka u selu.
Imali smo sastanak. Izvlačili smo slamke i dobili tebe.
Dobili mene? Kako dobili mene?
Ako te ubiju, mi ćemo te osvetiti.
I na grob ćemo ti donositi svježe cvijeće svaki dan.
Baš si me utješio! - Jesam li ti rekao da će mu se svidjeti!
Samo se nemojte razočarati ako plan ne uspije.
Nećemo. Ako ostaneš živ, isto ćemo biti sretni.
Možda i sretniji. - Možda...
Vidiš li ga? - Ne.
Da li ti se ruke znoje pred borbu?
Svaki put. - I moje se znoje.
Smiješno... ruke mokre, a usta suha.
Čovjek bi očekivao obrnuto.
Da li te moja priča zamara?
To je... zato što me je strah, razumiješ.
Da, sigurno ti je lijepo što si otjerao Calveru, ha?
Da... I ne. I jedno i drugo istovremeno.
Ma, kad se sjetim što nam je do jučer radio...
I kako sam se danas osjećao...
Kada sam ga vidio kako bježi. Od nas!
Čovječe, to je osjećaj za koji vrijedi umrijeti.
Jesi li ti nekada osjetio tako nešto?
Nije mi se dogodilo puno, puno godina.
Zavidim ti.
Što radiš ovdje? - Nemoj se tako ponašati.
Vrati se! - Nemoj se tako poigravati.
Dobro, neću. Vrati se.
Da li te boli? - Što?
Ne! - Oprosti što sam to napravila, ali pomislila sam...
Ti znaš što sam mislila... - Da, da, znam.
Ne bojim se ja tebe. Već moj otac.
On kaže: "Skloni se od tih ljudi."
"Oni su brutalni, grubi."
U pravu je? U pravu je, znaš!
Hajde, vrati se kući sada. - Nije u pravu.
Bolje idi kući svejedno, nemoj da sazna da si ovdje.
On zna. Kazao je da će me kazniti što sam ga postidjela.
Ali nije me briga.
Uhvatili su. Uhvatili su ih sve!
Misliš da će odustati? - Sumnjam.
Mislim da su tamo negdje i samo čekaju da nas napadnu.
Znači Calvera nije otišao? - Misliš da je tako lako?
Što da radimo sada? Što ti kažeš?
Ja? - Pa ja radim za tebe.
Što drugo raditi nego čekati?
Calvera će sam doći. - Točno.
Bolje da smjenimo stražu. Sigurno su umorni.
Da si ti Calvera... - Da?
Otišao bi, zar ne? Ako bi platio cijenu
koju smo mu mi danas naplatili, da li bi otišao?
Da, ali samo... - Samo, što?
Samo, ja nisam Calvera.
Uzmite puške i pištolje i idite van.
A sad, idite na zadatak.
Daj hrane ženo. Ljudi su gladni.
To je bilo nešto najveće... - Evo ti nov šešir, sinko.
Kako mi stoji? - Veliki napredak.
Znaš što? Izmislit ću pjesmu o tebi i šeširu.
Seljani obično naprave pjesmu kad se nešto ovako dogodi.
Poslije će je pjevati godinama. - Misliš li da je vrijedno toga?
Zar ti ne misliš?
Ma, samo moraš znati pucati. Ništa važno.
Hej, kako možeš govoriti tako?
Pištolji su te doveli do toga što si sad. Zar nije tako?
Kaži, zar nije tako? - Naravno da je tako.
Poslije nekog vremena možeš zvati šankera po imenu. Nekih 200 njih.
Rentiranih soba: 500. Jela koje si pojeo u kavanama: tisuću.
Kuća: nijedna. Žena: nijedna. Dijete... nijedno.
Izgledi za bolje... nula.
Propustio sam nešto?
Da. Mjesta za koja si vezan... nijedno.
Ljudi koji ti nešto znače... nijedan.
Ljudi koji bi stali uz tebe... nijedan.
Progutana uvreda... nijedna. Neprijatelj... nijedan.
Nemaš neprijatelja?
Živih.
To je aritmetika koju ja volim.
I ja sam je volio u tvojim godinama.
A sad uzmi tu pušku i daj je nekom tko je zna koristiti.
I pitaj Calveru kakvi su mu planovi za noćas.
Da, pitaj ga da napravi pjesmu za tebe.
Andres, Lorenco i Filipe se nisu vratili.
To je tri!
Armando na verandi. - To je četiri.
Jorge i Memo u prolazu, kada su ih uhvatili u mrežu.
Loše... Pet i šest.
Emilio, pao kod zida. - Sedam.
Hose kod fontane.
Osam. - I Grigorio kod fontane.
To je devet. - Devet.
Fortuno u jarku.
Rico u polju gdje su ga posjekli u komade!
To je deset i jedanest. Nastavi.
Priča, priča...
Mrtvi su svejedno! Zaboravite ih!
Još nas ima ovdje da ih natjeramo da nam plate...
...za naše prijatelje dolje.
Dobro je. U redu si.
Sanjao si. To je samo loš san.
Ne boj se.
"Ne boj se." Moja svakodnevna rečenica.
Po deset tisuća puta dnevno. - Senjor, ne kažnjavaj sebe.
Čovjek koji se toliko puta borio mora imati puno hrabrosti.
Da...
Do trenutka kada izgubiš živce.
Osjetiš to. I poslije čekaš.
Čekaš metak koji je brži od tebe.
Senjor, nemoj...
I laži koje pričam da bi slagao sebe. Nemam neprijatelja...
Živih...
Izgubio sam račun mojih neprijatelja.
Ali mi smo prijatelji sada. - Da!
A najveća glupost mi je ta da se dođem ovdje sakriti!
Dezerter koji se skriva na sred bojnog polja.
Jedna. A bilo je vremena kada sam hvatao i sve tri.
Mi znamo što je to strah. Cjeli svoj život živimo s tim.
Samo se mrtvi ne boje.
Rico!
- Evo, samo minutu mama!
Deset minuta ću se praviti da spavam,
pa se vraćam na dužnost. Je li tako, Bernardo?
Da, ali ne ti, Huan. - Ti si još mali. Hajde!
Bernardo O'Reilly. Da nisi usvojen?
To je moje pravo ime.
Meksikanka i Irac, a ja sam na sredini.
Gledajte pažljivo.
Vidite? Sve tri su okrenute.
Da li i ti možeš? - Naravno, vrlo je lako.
Što kažeš na jedan... prijateljski prijedlog? Da se kladimo?
Senjor, znate da nemamo novca. - Ne mora novac.
Ono što ste sakrili od Calvere. Na primjer, skupocjeno kamenje.
Skupocjeno kamenje?
Rekli su mi da u planinama ima puno skupocjenog kamenja.
Opal, smaragd, safiri...
A, da, da. To je sama istina. - Nema govora.
Pa onda...
Ne! Kao kada ja završim sve moraju biti gore.
Daj meni da ja probam.
A to kamenje? Gdje ste ga našli?
Točno tamo gdje kažeš, senjor. U planinama.
Dobro, a gdje u planinama? - A, to ti ne mogu reći.
Evo, uspio sam! - Dobro. Ostavi to.
A zašto mi ne možeš reći?
Zato... što nikada nisam našao to skupocjeno kamenje.
Čekaj, da ne misliš na Asteška nalazišta
zakopana u planini kada su Španjolci došli?
Točno to govorim. Asteško blago.
Našli ste tako nešto? - Da je tako, ne bih sjedio ovdje.
Živio bih u palači u velikom gradu.
Pa reci onda zašto se Calvera mota ovdje?
Calvera! Završili smo s njim danas. Od sutra ga više nema.
Neće biti.
Nikud on neće otići. - Zašto tako pričaš?
Calvera se boji jer nema hrane za zimu.
Plaši ga to što ljudima nije dao hranu tri dana.
Cijena kukuruza se sada povećala. Gladuju.
Otkud znaš? - Gladni su i bez novca.
Otkud znaš?
Bio sam tamo.
Bolje da se pripremimo za njih.
Zato što će oni pobijediti ili poginuti.
Ne daj Bože da pobjede. - Neće pobijediti.
Da nisi Gopod Bog kada si toliko siguran?
Opkoljeni smo. A i njih je više nego nas. Što da radimo?
Da se nastavimo boriti.
Da ginemo jedan po jedan? Nismo te zbog toga unajmili!
Kad nešto započneš, nema stajanja. - On zna to. I ja sam mu rekao!
Ne interesira me! Idite! Svi idite!
Uzmite konje i idite. - Neka Calvera uzme hranu.
Dat ćemo mu što hoće. Bar ćemo ostati živi.
Tišina, saslušajte me!
Ne! Lako je njemu reći "borite se".
On nema sina, kćerku, ženu.
Idite, prije nego što bude prekasno!
Da li to hoćete? Odgovorite mi!
Tko je da ostanemo, a tko je da odemo?
Hoću odmah znati.
Ne budite ludi. Pretvorit ćete selo u groblje.
Recite im da odu! To je jedino što mogu učiniti.
Reći ću ti što ću napraviti.
Ubit ću svakog tko se bude htio predati.
Bog mi je svjedok. Prvi koji to napravi, ode glava!
Mi smo započeli ovu borbu i završit ćemo je. S tobom ili bez tebe.
Ne kažem da moramo birati,
ali moramo ozbiljno odlučiti što da radimo.
Počinjete se ponašati kao da nemate nimalo zdravog razuma.
Mislite da Calvera ima još neko selo gdje bi mogao otići?
Mislite pogrešno. - To nam je jedina zabava u gradu.
- Ne govori u ime svih. - Nisam rekao da morate.
Samo kažem da se ponekad treba poviti na povjetarcu, ili pucaš.
Da li idemo?
Vrijeme je da idemo. Selu neće biti gore nego što je bilo prije našeg dolaska.
Zaboravljate jedno. Sklopili smo ugovor.
- To baš i nije neki službeni ugovor. - To je vrsta dogovora koga se držiš.
Plemenite misli, ali stvari sada stoje drugačije.
- Ne znam. - Nejednakost u snagama je pakleno velika.
Vrlo velika.
Znači idemo? - Ne. Smanjit ćemo nejednakost.
Pređem planinu, prođem stražu i ravno u tabor.
Sjednem, popušim cigaretu s njima i porazgovaram.
Iznenada pogledam. Calvera točno uz mene...
Odmah do mene. A kad sam se vratio s vijestima
trebala si vidjeti kako su me pogledali Britt i Chris.
Oni su vidjeli jednu ili dvije stvari u svoje vrijeme, i napravili također.
A to nisu ljudi koje možeš lako impresionirati. O, ne.
Ali kada su me pogledali... Znao sam da sam postao jedan od njih, konačno.
Pa,
možda bi bilo bolje da me i ti pogledaš također.
Ličim li ti na čovjeka koji bi živio na ovakvom mjestu?
Da zakopam život radeći na polju?
Da budem ratar? Seljak?
Razumiješ što ti pričam?
Gdje god budu pošli Chris, Vin, Britt i ostali, i ja idem s njima.
Ako misliš da me možeš nagovoriti da se predomislim,
...zaboravi.
Želim da razumiješ to.
Ne mogu ti dati ništa osim ovoga.
Ja ću napasti Calveru. Rastjerat ću mu konje.
Poslije i ako napadnu, morat će pješačiti.
Ja idem s tobom. Poznajem svaki kamen.
Ne. Ostani. Ti odgovaraš za selo.
Možeš računati na mene. - Znam.
Otišli su napasti selo. - Ne, čuli bi se pucnji.
Otišli su.
Dobra večer.
Možete umrijeti svi... Ovako. To hoćete?
Imamo li izbora?
Naravno.
Sjednite. Porazgovarajmo.
Stvari su se okrenule sada? Pitate se kako?
Vaši prijatelji vas ne vole više.
Tjerate ih na mnogo odluka.
A ja imam samo jednu: "Radite kako vam kažem".
Ne budite iznenađeni. Moj dobar prijatelj Soltero me je pozvao.
Razumiješ?
E, sad da pričamo o biznisu.
Mogu vas pobiti sve. Slažete se?
Znači, ne slažete se. Samo, ja vas neću ubiti.
Zašto si toliko velikodušan? - Iz praktičnih razloga.
Došli ste sa sjevera.
Možda bi mi neki tvoji prijatelji mogli napraviti probleme.
Čovjeku koji ne želi probleme...
ovdje kažemo:
"Lopov koji krade od lopova, bit će proklet sto godina."
I što mi ostaje? Samo jedno... opraštam vam.
Odjašite. - Samo tako?
Da, samo tako. I još ću vam olakšati.
Hoćete hrane? Dajte im hrane. Vode? Dobro, voda.
Konje? Osedlani su i čekaju. Oružje?
Skinite opasače i ostavite ih ovdje.
A što s ovim ljudima? - Što će biti s tim ljudima,
bit će isto, ubio te ja prvo ili ne.
Samo mali gest, ha?
Da pokažemo ovim ljudima tko je ovdje pravi gazda.
Vi odete, a ja vam poslije vratim oružje.
Znam da biste željeli upotrijebiti to oružje protiv mene.
Ali samo ludi ljudi čine istu grešku dva puta.
Stvarno ne razumijem zašto su ljudi kao vi uopće uzeli ovaj posao. Zašto?
- I ja se sam pitam. - Ne, hajde. Hajde, kažite mi zašto.
Poznavao sam momka u El Pasu koji je skinuo svu odjeću i skočio na kaktus.
I ja sam ga pitao isto pitanje: zašto?
I?
Rekao mi je "Činilo mi se kao dobra ideja u to vrijeme."
Dobro!
Točno.
Uzmite vašu odjeću, sedla. Sve što želite, uzmite.
Vaši prijatelji ovdje i ovako vam duguju dosta.
Santos, pokupi im puške. Cirilo, pištolje.
Znaš, kada sam prvi put uzeo posao kao plaćeni revolveraš,
jedan momak mi je rekao "Vin, ne smije te biti briga."
To je tvoj problem.
Posljednja stvar koja mi treba, je da mi netko govori o mom problemu.
Kao što rekoh ranije, to je tvoj problem.
Upleo si se u ovo selo i u njegove stanovnike.
Da li se ikad umoriš od slušanja samog sebe?
Razlog zašto razumijem tvoj problem tako dobro,
je zato što sam i ja upao u istu zamku.
Da.
Prvog dana kako smo došli počeo sam misliti...
možda bih mogao ostaviti moj pištolj, smiriti se i uzeti nešto zemlje,
uzgajati neku stoku.
Stvari o kojima ovi ljudi ovdje znaju.
Nisam htio da misliš da si jedini naivac u gradu.
- Da li možemo s tobom, Bernardo? - Ne.
- Mi ti se sviđamo, zar ne? - Valjda je tako.
- Ti si jedan od nas, zar nije tako? - Da, ja sam jedan od vas, točno.
- Vodi nas sa sobom! Molim te?! - Ne!
Stidimo se što živimo ovdje. Naši očevi su kukavice.
Nemoj više nikada to reći o svom ocu.
Oni nisu kukavice!
Mislite da sam hrabar zato što nosim pištolj?
Vaši očevi su još hrabriji zato što nose odgovornost.
Za vas, vašu braću, sestre i vaše majke.
Ta odgovornost je kao stijena koja teži čitavu tonu.
I savija ih i pritišće sve dok ih na kraju i ne sahrani.
Nitko im ne kaže da to moraju. Oni to rade zato što vas vole i zato što to žele.
Ja nisam nikada imao tu vrstu hrabrosti.
Voditi imanje,
raditi kao mula, bez garancije da će išta dobiti - to je hrabrost.
Zato ja nisam nikad ni počeo nešto tako.
I nikada neću.
Mislite da je bolje s druge strane granice?
Tamo možete krasti stoku, pljačkati vlakove.
Svi vi imate face kao šerifi, maršali.
Jednom sam opljačkao banku u Teksasu.
Njihov guverner je poslao na mene cijelu vojsku. Cijelu vojsku!
Jedna mala banka. Je li vam jasno što mislim?
U Teksasu samo Teksašani smiju pljačkati banke!
Adios!
Adios.
Rekao sam vam da će nas prodati.
Seljaci...
Seljaci!
Nemaju časti, ni lojalnosti, ništa.
Oni se brinu samo o svojim dragocjenim
usjevima i jadnoj prljavštini po kojoj kopaju.
Mrzim ih.
- Mrzim ih sve. - Naravno da ih mrziš.
Zato što si i ti došao iz sela istog kao što je ono.
Ti si i sam seljak.
Da.
Da, ja sam jedan od njih.
Ali tko ih je napravio takvim?
Ljudi s oružjem.
Ljudi kao Calvera i...
ljudi kao ti.
I sada ja.
Pa, što očekuješ od nas da budemo?
Nitko mi neće uzimati moj pištolj i govoriti mi da idem. Nitko.
Trebalo mi je dosta, dosta vremena da naučim moj lakat da spava na kamenju.
Sada se moram vraćati do granice da bih spavao u bijelim pokrivačima.
Mislim da ću odjahati natrag u to selo.
Vi ste ludi, svi vi! Neće pružiti ni mali
prst da vam pomognu. Mislite o odnosu snaga.
Harry, nitko ne traži od tebe da se vratiš.
Odjaši, Harry. U redu je.
Kladim se da ćeš imati sladak život, zaista!
Hajde, Lee. Žele poginuti? Neka im.
Samo naprijed, Lee. Ne duguješ nikome ništa.
Osim samome sebi.
Vi ste ludi. Svi vi!
Hajde.
Čekaj Chris, izvući ću te odatle!
- Chris... - Da, Harry?
Mrzim umrijeti kao naivac.
Mi nismo ovdje došli čuvati samo dosta kukuruza i čili paprike...
Ovdje ima još nečeg, zar ne?
Da, Harry. Pogodio si točno u centar.
Znao sam.
Što je u pitanju?
Zlato.
- Vreće. - Zvuči divno!
- Koliko? - Najmanje pola milijuna.
- Koji bi bio moj dio? - Oko 70.000.
Nek sam proklet!
Možda ćeš i biti.
Morao si se vratiti.
Zbog mjesta kao što je ovo...
Zašto?
Čovjek kao ti?!
Zašto?
- Bernardo! Bernardo! - Ne. Ne, vratite se. Bježite!
Mi nismo... Mi nismo htjeli to napraviti.
Nismo htjeli to napraviti.
Vidite?
Rekao sam vam. Vidite vaše očeve?
Kako se ja zovem?
- Bernardo. - Bernardo!
U pravu ste.
Možete ostati, znate. Neće im biti žao ako ostanete.
I nama će biti žao što odlazimo.
Da. Borba je gotova. Vaš posao je gotov.
Za njih, ovo je početak sezone.
Kada dođe sezona za zahvalnost, pokazat će više.
Nismo više ni očekivali, starče.
Samo seljaci pobjeđuju.
Oni ostaju zauvijek.
Oni su kao zemlja sama. Pomogli ste im da se riješe Calvera,
kao što jak vjetar otjera skakavce s polja.
Vi ste kao vjetar... puhnete i odete.
Bog neka vas pazi. - Adios.
Adios.
Starac je bio u pravu. Samo seljaci pobjeđuju.
Mi smo izgubili.
Mi uvijek gubimo.
DVD obrada: Braća Karamazovi